Jag höjer med tio år.
Överens.
Förstår du hur man spelar det?
Jag förstår nog. Man bluffar i spelet.
I vadet ingår alla tärningar, inte bara ens egna.
- Vad spelar vi med? - Den enda saken vi har.
Tjänsteår.
- Kan alla i besättningen utmanas? - Ja. Vem som helst.
Jag utmanar Davy Jones.
Jag antar utmaningen.
- Insats? - Min själ, -
- och en livslång tjänst. - Nej!
Mot vad?
Jag vill ha den här.
- Hur känner du till nyckeln? - Det hör inte till spelet.
Du kan ännu dra dig ur.
- Vad är det här? - Jag är med. Samma insats.
Nej! Gör inte det här.
Tärningarna är kastade.
Jag säger tre tvåor.
Ditt bud, kapten.
Fyra fyror.
Fyra femmor.
Sex treor.
Sju femmor.
Åtta femmor.
Välkommen i besättningen.
Tolv femmor.
Tolv femmor? Kalla mig en lögnare eller höj.
Jag säger också lögnare!
Stövelrems-Bill, du är en lögnare -
- och du tillbringar en evighet på det här skeppet!
Mästare Turner, du är fri att gå iland.
Nästa gång vi anlöper en hamn!
Din dumbom! Varför gjorde du det?
Jag kunde inte låta dig förlora.
Det var aldrig fråga om att vinna eller förlora.
Exakt.
Du ville bara veta var den fanns.
Kapten sa att jag skulle befria dig.
Kaptens order.
Här. Ta den här också. Gå iland nu och stanna där.
Att dö på havet har alltid varit i mitt blod, jag vill inte du ska göra samma.
Det ödet hade du inte behövt välja åt dig själv.
Jag gjorde vad jag var tvungen till när jag lämnade dig och blev pirat.
Men jag ljög om jag sa att jag inte ville det.
Du är inte skyldig mig någonting, Will. Gå nu.
De får veta att du hjälpte mig.
Vad mer kan de göra mig nu?
Jag tar den här med ett löfte. Jag ska hitta ett sätt bryta Jones tag om dig.
Jag kommer inte att vila innan den här kniven genomborrar hans hjärta.
Jag överger dig inte.
Det lovar jag.
Beckett?
De är undertecknade. Lord Cutler Beckett från ostindiska handelskompaniet.
Will jobbade åt Beckett, och han sa inte ett ord.
Beckett vill ha kompassen bara av en orsak.
Naturligtvis.
- Han vill ha kistan. - Ja, han nämnde en kista.
Om kompaniet kontrollerar kistan, så kontrollerar de haven.
- En otäck tanke, min kära. - Och en dålig sak!
Dåligt för alla som kallar sig pirater.
Det måste komma mera fart ur de här seglen. Brassa förseglen!
Får jag fråga, var fick du tag i de här?
- Med förhandling. - Vänligt?
Naturligtvis inte.
Will gör ett avtal som följs, ändå är du här med priset.
Fullständig benådning och kaparbreven till ostindiska handelskompaniet.
- Precis som om jag kunde köpas med dem. - Jack, breven. Ge dem tillbaka.
Nej. Övertala mig.
Du vet väl att Will lärde mig att handskas med svärd?
Som jag sa. Övertala mig.
Lustig sak.
Det fanns en tid då jag skulle ha gett vad som helst -
- för att se dig se ut så där när du talade med mig.
- Jag förstår inte vad du menar. - Jag tror nog att du vet.
Försök inte. Jag litar på honom, det är allt.
Du har aldrig funderat över hur din nyaste fästman -
- hamnade på Den flygande holländaren?
Konstigt att komma så långt med en roddbåt på öppna havet.
Åk bara iväg så långt bort som möjligt.
- Så snabbt som ni kan. - Vad flyr vi undan?
Den där klänningen, var fick ni tag i den?
Den hittades på skeppet. Besättningen trodde det var en andes oturstecken.
- Dumheter. - Ja, verkligen dumt.
Den bringade tur. Anden befallde oss att gå iland på Tortuga, -
- och vi gjorde stora vinster där. - På svart handel, naturligtvis.
- Någon ur besättning blev kvar där? - Varför frågar du?
- Kapten! Skepp i sikte. - Flagga?
Det har ingen flagga.
- Sjörövare! - Eller ännu värre.
Det här vill du se!
Låt inget glatt ljud höras!
Låt ingen se hoppfullt upp mot skyn!
Låt det här bli dagen bli vår förbannelse, då vi väckte...
- Kraken! - Nej!
Du har dömt oss alla.
Det är Den flygande holländaren!
- Heliga Guds moder, vad hände? - Vi seglade säkert på ett rev.
Sväng bakåt! Först mot styrbord, sedan hårt åt babord!
Kraken!
Här är den! Ta den, ta den!
Pojken är inte här. Havet måste ha tagit honom.
Jag är havet.
Du behöver tid att gräma dig. Till arresten!
Och de överlevande?
Det finns inga överlevande.
Kistan är inte längre i säkerhet. Lägg kurs mot Isla Cruze.
- Vi måste komma först annars ärver fan. - Först?
Vem tog ombord den tjuven på mitt skepp? Vem berättade för honom om nyckeln?
Jack Sparrow.
Min instikt säger mig att du är bekymrad.
Jag skulle varit gift nu.
Jag är så redo att bli gift.
Du vet...
Jag är kapten på ett skepp.
Och eftersom jag är kapten på ett skepp så skulle jag kunna...
Mitt framför mig älska.
Precis här, på de här decket.
Just nu!
Nej tack!
Varför inte?
Vi är mycket lika varandra du och jag.
Förutom en viss känsla för ära,farliga vatten, moral och personlig hygien.
- Du kommer ännu över på min sida. - Du verkar säker på det.
Ett ord, min kära. Nyfikenhet.
Du vill ha frihet. Göra vad du vill, för att du vill det.
Verka meningsfullt självständig. Du vill veta hur det känns.
En dag kan du inte motstå det.
Varför fungerar inte din kompass?
Min kompass fungerar fint.
Vi är ändå likadana, och det kommer ännu en stund när du kan bevisa det.
- Genom att göra det rätta. - Jag älskar de stunderna.
Jag vinkar åt dem när de passerar.
Du får möjlighet att göra något modigt.
Då du gör det, kommer du att märka något.
- Att du är en bra karl. - Alla bevis pekar på motsatsen.
Jag litar på dig.
- Vill du veta varför? - Berätta.
Nyfikenhet.
Du vill ha det.
En chans att vara beundrad, att njuta av dess förmåner.
Du kan inte motstå det.
Du vill veta -
- hur det smakar.
Jag vill veta hur det smakar.
Men som en anständig man jag känner skulle du inte försätta mig -
- i en sådan situation att din heder befläckades.
- Jag är stolt över dig, Jack. - Land i sikte!
Jag vill ha min sandburk.
- Du ror för snabbt. - Du ror för sakta.
- Jag vill inte att Kraken hinner ikapp. - Jag sparar mina krafter inför det.
Det är ingen Kraken ändå. Jag har alltid hört dem säga Kraaken.
Med långt a? Nej, nej, nej.
Enligt ursprungligt skandinaviskt uttal är det närmare Kraken.
Vi är väl inte ursprungliga skandinaver, eller? Kraaken.
Den är en mytisk varelse. Jag kallar den vad jag vill.
Vakta båten, se upp för tidvattnet. Rör inte min sandburk.
Den här fungerar inte. Jag är säker på att den inte pekar dit du vill som mest.
Det gör den visst. Du sitter på den.
- Ursäkta? - Flytta på dig.
- Vakta båten... - Jag kunde söka in på cirkus.
Får jag putsa era skor, sir?
De är här.
Jag kan inte landstiga på årtionden.
Litar du på att vi tar hand om det?
Jag litar på att ni vet vad som väntar om ni misslyckas!
- Mot djupet! - Mot djupet!
Det är sant.
- Du talade sanning ändå. - Det gör jag ofta, alla blir förvånade.
Med goda skäl!
Will!
Du mår bra! Tack gode Gud! Jag kom för att hitta dig.
- Hur kom du hit? - Med sköldpaddor, kompis.
- Jag band ett par vid mina fötter. - Det är inte så enkelt som det verkar?
- Men jag är skyldig dig ett tack, Jack. - Är du?
Efter det du lurade mig ombord för att reda upp din skuld med Jones...
- Vad? - Vad?
- Jag mötte min far igen. - Var så god.
- Allt du berättade för mig var lögn. - I stort sett.
Som om du kämpade mot tidvattnet, min kära.
Vad gör du?
Jag ska döda Jones.
Jag kan inte tillåta det, William.
För att om Jones dör, vem ska då beordra bort besten från mig?
Nu, om du vore så vänlig.
Nyckeln.
Jag håller mitt löfte. Jag tänker befria min far, hoppas du är här att se det.
Jag kan inte låta dig göra det heller. Jag är verkligen ledsen.
Jag visste att du skulle värma upp mig...
Lord Beckett vill ha kistans innehåll.
Om jag levererar det, får jag mitt liv tillbaka.
- Ambitionens mörka sida. - Jag tänkte det för rädda löften.
- Vakta kistan. - Nej!
Säkert... Stanna! Man får inte behandlas så!
Fint!
Ta fram svärden och stick ihjäl varandra, det löser allt!
Jag har fått nog av enbenta suputer och pirater!
Hur blev det så här?
Will vill ha kistan själv och Norrington vill ha den för att få hedern tillbaka.
Jack tänker naturligtvis på sitt eget skinn.
Men Turner verkar vilja klara upp ouppklarade affärer med sin far.
- Sorgligt. - Det här galet!
Kistan måste vara mer värd än en skimrande slant.
En stor frestelse.
Om vi var barmärtiga, avlägsnade vi lockelsen av dem.
Nu räcker det!
Hettan!
Med er tillåtelse, mr Turner.
Med er tillåtelse, mr Norrington.
Ursäkta att jag dödar mannen som förstörde mitt liv.
Var så god.
Fundera över det där ett tag, kommendör.
Vem var det inte som vid förpassandet av en ond sjörövare bakom galler, -
- tyckte det var passande att släppa fri en sjörövare och ta kärestan själv?
Så vems fel är det egentligen, -
- att du slutade som en rompimplande suput, som tar order av en sjörövare?
Nu räcker det!
Tyvärr, mr Turner. Han har rätt.
Ni fixar det, mina herrar.
Vi fick den.
Hejsan, min sköna.
Kom!
- Svärd! - Svärd!
Jag behöver dig. Följ min röst.
Till vänster. Nej, vänd. Gå till höger.
Nej, det är ett träd.
Håll tyst.
Okej.
Låt honom vara, om du inte använder honom som slagträ.
- Vi klarar oss inte ur det här. - Inte om vi har kistan. Gå till båten.
- Du är galen. - Vänta inte på mig.
- Föreslår vi respekterar hans vilja. - Ja visst!
Ditt mod går till spillo.
Jag tar kistan ur dina dödskalla händer.
Här får du.
Jag behöver dig!
Sjörövare.
Vad hände med kistan?
Norrington tog den, för att locka bort dem från oss.
- Du drar för hårt. - Du drar för lite.
- Var är kommendören? - Lämna efter.
Må mina böner vara med honom. Det får räcka med sörjandet.
Den ljusa sidan är ju ändå att du kom tillbaka fri och utan några förföljare.
Herregud.
Jag tar hand om det här.
Hej, slemsvampen!
Har du tappat bort någon?
Jag fick den.
Kom du för att underhandla, ditt slemmiga elände? Titta vad jag har.
Jag har en burk, jag har en burk, och gissa vad som finns i den?
Nu räcker det.
- Hårt styrbord. - Styrbord!
Sätt fart!
Styrbord! Skicka hans kära Pärlan tillbaka i djupet.
Eld!
Den är efter oss!
- Låt dem smaka på treans kanon. - Uppfattat, kapten.
Ta min plats!
Visa oss vad du kan.
- Den lämnar efter. - Vi klarade det.
- Är vi snabbare? - I motvind vinner den över oss, men -
- med medvind... - Vinner vi över dem.
- De är för långt borta! - Ta ner seglen! Vi avslutar jakten.
Ge vi upp?
De ger upp!
Min far är på det skeppet.
Om vi åker snabbare, klarar vi av dem. Vi borde svänga och kämpa.
Varför kämpa när vi kan underhandla?
Det behöver inte vara mer än en ordentlig triumf.
Var är det? Var är hjärtat?
Vi kommer att segla på revet!
Nej. Det är inget rev! Kom bort från relingen!
- Vad är det? - Kraken.
Ladda kanonerna!
Den anfaller på styrbord. Jag har sett det innan.
Gör klart kanonerna och vänta på min signal!
Ta det lugnt, pojkar!
Klara!
- Vänta, vänta. - Vi har väntat tillräckligt.
- Will! - Eld!
Den kommer ännu tillbaka. Vi måste komma bort från skeppet.
Det finns inga båtar.
Öppna luckorna och samla krutet i nätet.
- Vad än du gör, missa inte. - Så snart du är i säkerhet.
Vi har snart slut på krutet. Vi har bara sex tunnor.
- Vi har för lite krut. - Blanda med rom.
Ni hörde! Rommen också!
Fegis.
Inte bra.
- Dra - Skuffa, som om ni hade betalt för det!
Kom! Jag är här, kom hit och hjälp!
Skjut! Elizabeth, skjut!
- Dödade vi den? - Nej. Vi gjorde den bara arg.
Det här är inte över ännu. Kapten, order!
Överge skeppet. Vi går i båtarna.
Jack, Pärlan.
Det är bara ett skepp.
Han har rätt. Vi måste komma i land.
- Dit är en ordentlig bit. - Verkligen.
Vi måste försöka.
Vi kan fly när den drar ner Pärlan.
Överge skeppet. Överge skeppet eller hoppet.
Tack, Jack.
Det här är inte över ännu.
Du kom tillbaka.
Jag har alltid vetat att du är en bra karl.
Lossa repen! Ingen tid att förlora! Sätt fart, Will!
Den är efter dig, inte skeppet, inte oss heller.
Du förstår väl att det här är enda sättet?
Jag är inte ledsen.
Sjörövare.
Var är Jack?
Han blev kvar så att vi har en chans.
Sätt fart!
Förbannat!
Lossna nu!
Inte så dåligt.
Hejsan, besten.
Jack Sparrow, skulden är betald.
Kaptenen följer med sitt skepp.
Inte ens Jack Sparrow kan klå djävulen.
Öppna kistan.
Jag måste se det!
Fan ta dig, Jack Sparrow!
- Vårt sista skepp har återvänt. - Någon information om kistan?
Nej. Men ett av skeppen plockade upp en man ur havet.
Han hade de här.
Jag tog mig friheten att skriva mitt eget namn på dem.
Om du tänker dra nytta av dem, måste du ha något att köpslå med. Jacks kompass?
Bättre.
Davy Jones hjärta.
Mot kylan och sorgen.
Det är synd. Jag vet att du funderar över, -
- om ni med hjälp av Pärlan hade kunnat fånga djävulen, befriat din fars själ.
Det spelar ingen roll mer.
Pärlan är borta. Tillsammans med sin kapten.
Världen verkar redan vara en tråkigare plats.
Han lurade oss alla in till slutet.
Men hederlighet verkar ha vunnit till slut.
- För Jack Sparrow. - Det finns ingen som kapten Jack.
Han var en gentleman och lycksökare.
Han var en bra karl.
Om det fanns något som kunde föra honom tillbaka...
- Elizabeth... - Skulle du göra det?
Vad är du...?
Vad är någon av er redo att göra?
Skulle ni segla till världens ände och längre, -
- för att leta efter påhittiga Jack och hans kära Pärlan?
- Ja. - Ja.
Ja.
Okej då.
Om ni beger er av mot farliga och bedrägliga bankar -
- vid jordens ände.
Behöver ni en kapten, -
- som känner till de vattnen.
Så säg mig, vad har hänt med mitt skepp?
Översättning: Poko Omsynk: bullit divxstation.com :)